Många år har gått, år fyllda av krig-
-och av det som man brukar kalla historia.
Driven hit och dit av ödet har jag hittills inte kunnat hålla löftet-
-som jag gav bönderna när jag lämnade dem:
Att återvända till dem och jag vet inte om och när-
-jag någonsin ska kunna infria det.
Men ensam i mitt rum njuter jag av att i minnet gå tillbaka-
-till denna andra värld, instängd i sin smärta och sina sedvänjor-
-en värld utanför historien och staten...
...oändligt tålig.
Detta kära land utan hugsvalelse-
-där bonden lever i elände i sin stillastående kultur-
-på en förbränd mark... ansikte mot ansikte med döden.
KRISTUS STANNADE I EBOLI
Jag heter Barone. Den som finner mig får ta hand om mig.
Översättning: Cecilia Brunskog
Efter Carlo Levis roman
Vems är den där hunden?
-Kan jag få ha honom? -Ja, men vi frågar borgmästaren sen.
-Det är min hund. -Se då till att den håller tyst!
Ni får väl sätta på den munkorg och hålla den kopplad!
Här kommer den och ger sig på mina hönor!
Nu håller jag den här hos mig...
Go'dag! Ge mig väskan.
Sitter ni bra? That's all right. Då åker vi.
Kristus stannade i Eboli, där vägen och tåget lämnar havet-
-och tränger in i Lukaniens ödsliga trakter.
Kristus kom aldrig hit, lika lite som tiden-
-eller individualitets-begreppet eller hoppet-
-sambandet mellan orsak och verkan, förnuftet eller historien.
Ingen har rört vid denna jord, annat än som erövrare, fiende-
-eller oförstående besökare.
Årstiderna glider fram över bondens möda-
-nu liksom tre tusen år före Kristus.
Men till detta dystra land som är utan synd och återlösning-
-där det onda är en jordisk smärta som för alltid vilar över tingen...
...till detta land steg Kristus aldrig ned. Kristus stannade i Eboli.
Bilen köpte jag för pengar som jag tjänat i Amerika.
En bra affär, trodde jag, men jag får bara skjutsa borgmästarn-
-till Matera två gånger i veckan. Och hur går postsorteringen till? Med åsna!
Ser ni pålarna där? På dem brukade man spetsa rövarnas huvuden.
Där har vi kommunalsekreteraren.
Polissergeanten vill fråga dig om en sak.
-Var får vi det här undertecknat? -I rådhuset. Så får ni stämpel också.
-Jag är kommunalsekreterare. -Carlo Levi.
Finns det något hotell eller världshus...?
Nej, men ni kan få bo hos en släkt- ing till mig. Där får ni mat också.
Tack, gärna det.
-Åt vilket håll är det? -Däråt.
Jo, hunden...
Barone! - Där är han...
Han följde efter mig.
-Tror ni jag får behålla honom? -Ja...
Men fråga borgmästaren. Don Luigino undervisar nu, men kanske i kväll...
Vänta här.
Signor Levi, nu kan ni komma.
Stig på.
-God dag. -God dag, signore.
Kom med, så ska jag visa var ni får bo.
Då går jag. Vi ses i rådhuset senare.
Ni kan ta vilken säng ni vill.
-Hur kommer man till torget? -Gå rakt fram, sen till höger.
Vad är det för band?
När någon dör brukar vi hänga upp banden från kransarna.
Sen får de sitta tills de faller ner av sig själva.
Doktor Levi!
Jag är Luigi Magalone - borgmästare. Välkommen hit!
Förutom er finns ett tiotal förvisade i byn, men ni får inte träffas.
För resten är det rena slöddret. De går inte upp mot en fin karl som ni.
Att gå och bli förvisad nu när fos- terlandet håller på att bli så stort!
Men ni ska nog trivas. Bra klimat, lite malaria, men inget att tala om.
Var på er vakt, för här finns många elaka människor.
Bäst att inte träffa någon, så är vi båda på den säkra sidan.
Respektera utegångsförbudet. Här går ändå alla till sängs tidigt.
Och ni måste anmäla er varje dag. En formalitet kan det tyckas-
-men det är order från Matera.
Det där är don Trajella - kyrkoherden. En skam för vår by.
Vi har inte lyckats bli av med honom ännu.
Han har varit här i flera år som straff.
Tidigare undervisade han på ett prästseminarium.
Det sägs att han tog sig vissa friheter mot eleverna...
Luigi! Luigi!
Får jag presentera min morbror - doktor Milillo, provinsialläkare.
Trevligt att råkas. Ni var en stilig ung man.
Akta er framför allt för kvinnorna här i byn.
Ta aldrig emot något av en kvinna, varken mat eller dryck.
De skulle säkert hälla en trolldryck i den. Vet ni vad de gör dem av?
Menstruationsblod!
Jag har hört att ni också är läkare.
Jag är utexaminerad men har aldrig praktiserat.
Bönderna här lyder aldrig våra råd och kallar inte på oss när de är sjuka.
I dag dog en som inte hade kallat på oss. Rätt åt honom!
De är istadiga som åsnor! Vi ger dem kinin, men de tar det inte.
Och så tar malarian kål på dem.
Doktor Levi, jag lämnar er med era kollegor.
Jag undrar om jag kunde få ha en hund? Där är han...
Ja...det ska väl gå för sig. Adjö då.
Där har vi polissergeanten från Apulien.
Det är barnmorskans älskare.
Jag trodde det var den vackra sicilianskans, hon som tillhör maffian.
Han har varit här i tre år. Det sägs att han har sparat 40 000 lire-
-som han fått genom att utnyttja sina rättigheter visavi bönderna.
Posten har kommit!
Maten är färdig.
Tack, det räcker...
Det där är min man. Han dog en hemsk död för tre år sen.
-Han blev utsatt för häxkonster. -Av dem då?
En trollpacka. De hade ett förhållande och fick en dotter ihop.
Han ville bryta med henne, men då gav hon honom gift-
-så att han blev mörkare och mörkare i ansiktet tills han dog.
Den fördömda, usla horan förstörde min familj!
Nu står jag med en tioårig son, som går i skola hos prästerna i Potenza.
Vem är det?
-Go'kväll. Det är bitande kallt ute. En fryser ända in i märgen.
Herre min je!
-Ställ dig framför brasan. -Go'kväll, signora. - Go'kväll.
-Får jag slå mig ner? -Var så god.
-Vad är det ni äter? -Soppa.
Jag ska också ta mig en munsbit. Jag har inte ätit sen i går kväll.
Vad betyder de där bokstäverna på mössan - U.E.?
Ufficiale Esattoriale (Uppbördskommissarie).
Jag förbannar den som sytt på de där bägge bokstäverna.
Skatterna vill ingen betala. De säger att de är fattiga.
Visst är de fattiga, men alla har de fläskkött upphängt i taket.
De är välförsedda, men allt jag har är en bit bröd och lite ost.
Vill ni ha lite vin? - Signora, kan vi få ett glas till?
Skål.
-Skatterna är ju dryga... -Visst, men vi tar dem ju inte.
Vi ska bara få dem att betala.
-Så ni tar det de har? -Jag tar det som finns.
Möbler har de inga. Bara en säng, men det är mot lagen att ta den.
Vad ger de er då?
Det de har. En get t.ex., eller också tar jag en kanin.
Kanske en bit ost eller till och med en flaska olja.
Vilket arbete man har...hemskt!
Och de hatar mig. Alla hatar mig! I Miglionico häromdagen-
-förföljde de mig med en yxa stor som så för att slå in skallen på mig.
Och i Ferrandina var det en med ett gevär som ville skjuta mig.
Vilket arbete!
Men man måste ju leva...
-Vad har ni i fodralet där? -Det där är min räddning!
Det är den som får mig att glömma ilskan jag känner inför människorna.
Borta från alla de där människorna... Ni ska få se.
Se så fin den är!
Den får mig att glömma allt förtret som folk utsätter mig för.
Det är en klarinett. Jag spelar i orkestern i Stigliano.
Här får ni er handduk. Peppino är en hygglig och prydlig karl.
Ta ni sängen vid fönstret, där får ni det bäst.
-Vem är det där? -En doktor utifrån.
-Good morning. -God morgon.
"Good morning." Vilken tokfan!
Barone, var har du hållit hus? Kom med här nu.
Leve det eviga Italien! Leve Benito Mussolini!
-God dag. -God dag.
-Jag lyssnade på er grammofonskiva. -De Pinedos ankomst till New York.
-Jag vill inte störa... -Ni stör inte. Stig på bara!
1925 - "Flygningen över tre kontinenter."
-Har ni köpt den här? -Nej, den är från Amerika-tiden.
Två gånger har hemlängtan spelat mig spratt. Först när jag for hem-
-sen när jag gifte mig med en från Gagliano. Nu längtar jag till Sicilien.
Vykort från vänner i Amerika. Den store president Roosevelt...
Så ni var med när De Pinedo anlände?
Alla italienare i Amerika var där!
När planet kom skrek alla så man inte ens hörde "Kungsmarschen".
Folk slet och drog, så när jag kom hem var jackan helt sönderriven.
-Jag heter Levi. Jag är förvisad. -Jag vet...
Här i byn har man reda på allt, ser ni.
-Ja tack då. -Tack och adjö. See you again.
Italien blir allt större, och ni ska vara stolta över att vara italienare.
Italien har offrat sina söner för sin storhet. För att hedra martyrerna-
-måste ni uppträda som sanna italienare-
-och alltid ha dessa ord i åtanke: Kultur, Hederlighet, Arbete!
Därigenom följer ni vår Duce Benito Mussolinis exempel!
Sköna ungdom, sköna ungdom Se, nu randas vårens ljusning
Fylld av liv och av berusning klinga skall din glädjesång
Barone, kom här!
Så här går inte getterna till spillo. Vi gör läglar av dem.
Nu måste vi slakta allihop, för staten har infört skatt på dem.
De säger att getterna skadar växtligheten och jordbruket.
Jag vet inte hur det är i Norditalien, men här är getterna allt vi har.
Don Carlo!
De där är också förvisade. Den ljuse är kommunist, från Ancona.
Han påträffades med en affisch med hammaren och skäran.
Den andre är från Pisa, också kommunist.
Nu får de förvisade inte ens träffas.
De här två lagar gemensam mat. Det blir billigare.
Visst, att äta spaghetti tillsammans kan ju vara farligt för staten... ---------bortklippt--------- Karlarna far till Amerika, kvinnofolket blir kvar. Och barnen får olika fäder. ---------bortklippt---------
Era lymlar!
Vad tar ni er till? Försvinn härifrån!
Era uslingar!
Det här är en gudsförgäten by.
De kommer till kyrkan för att leka. Fast annars kom det väl ingen...
Under mässan talar jag för tomma bänkar. De är inte ens döpta.
Byborna är som djur. På stigarna här kan bara mulorna gå.
Se bara, ett sånt elände!
När det regnar ger jorden vika, för det finns inga träd eller klippor-
-som håller den kvar, och leran luckras upp och rutschar utför-
-som en fors som för med sig allt, och husen rasar ihop.
Här låg tidigare det största torget i byn. Där uppe låg min katedral.
Det var inte den ynka kyrkan vid det lilla torget där nere.
Och människorna här är värre än jorden!
Profanum vulgus!
God kväll, signora. Jag tar lite vin bara...
Jag ska bara torka händerna så häller jag upp soppan.
I kväll är jag inte hungrig.
-Mår ni inte bra? -Jo då, jag är bara lite trött.
Jag bär in hans mat, så stör han er inte.
Vad gör du och jag här egentligen?
Jag är här för att jag har blivit hitskickad, men du...
...du är här av fri vilja, och då...
Kära Barone, jag här för att jag har blivit hitskickad, men du...
...är här av fri vilja, och då...
Där är han! Där är doktorn!
Stopp ett tag. - Signora, vad står på?
-De har hört att ni är läkare. -Vem har sagt det?
Hör nu! Jag har aldrig praktiserat som läkare, så jag kan inte hjälpa er.
Ni kan få medicin som jag har tagit med för eget bruk.
Doktorerna här duger inget till!
Den här pojken har svullna mandlar.
Ni måste ta honom till Matera och låta ta bort dem.
Ni ska få medicin som jag tagit med för eget bruk.
Jag har aldrig arbetat som läkare!
Doktorn, min fru är sjuk. Vill ni titta på henne?
-Doktorn, hustru min är sjuk... -Jag har aldrig praktiserat...
Kan ni ta fram armen?
Fick ni frossa när ni fick feber?
-Har hon kräkts? -Ja.
Den här sjukdomen kallas rosfeber. Det är inget farligt.
Men recepten på medicin måste de andra läkarna skriva ut.
Får jag tvätta händerna?
Ta fram en handduk till doktorn.
Ta bort det där myntet från pannan, det gör ingen nytta.
Det gör det visst! Det gör nytta, nytta...mot smärtan...
-Nej, smärtan går över med medicin. -Myntet tar bort det onda...
Säg rent ut vilka gränser jag inte får överskrida...
Ni får gå till kyrkogården - inte längre.
Då går vi väl tillbaka då...
God kväll, herr baron. Hur står det till?
Stig på. - Ursäkta, don Carlo.
-God kväll. -God kväll.
Ni byter väl örngott åt mig som vanligt.
Förlåt att jag stör.
Tillåt mig presentera mig... Baron Nicola Rotunno från Avellino.
Carlo Levi.
Jag kommer hit ibland för att kassera in pengar av mina arrendatorer.
-Ni är väl också här i affärer? -Nej, jag är förvisad.
-God natt. -God natt och tack.
-Och varifrån är ni? -Från Turin.
Ert straff är väl den vanliga "försiktighetsåtgärden"?
Kan jag göra något för er?
Jag känner väninnan till väninnan till senator Bocchini, polischefen.
Vi skulle kunna försöka hjälpa er att återvända till Turin...
-Hur trivs ni här? -Bra...
Det är bara det här med gränserna man inte får överskrida, men...
-...annars bra. -Hur långt skulle ni vilja komma?
Eftersom ni vänligen erbjudit mig att återvända till Turin...
...verkar det meningslöst att bry sig om några meter mer eller mindre.
Ni har så rätt. Vårt mål är Turin.
-Får jag släcka? -Ja visst.
Kvinnan jag känner, väninnan till Bocchinis älskarinna-
-är liksom jag särskilt hängiven madonnan i Monte Vergine.
Jag träffar henne ofta i den helgedomen...och även i andra.
Jag vet inte om ni har hört talas om San Rocco di Tolve?
Jag har personligen skådat hans mirakel.
Det går en pilgrimsfärd dit varje år i början av augusti.
Det är inte långt härifrån.
Be om tillstånd att fara dit... eller också kan ni få det av mig.
Då kan ni också bli varse... ni kan få skåda...
...hur folk kommer dit från hela trakten...
...män, kvinnor, barn...
...och där väntar San Rocco på dem nedstigen från himlen...
...orörlig ovanför sin kyrka...
Alla kan se honom!
Men även helgonet i den här byn är ett vänligt väsen.
Han heter Maurizio.
Själv assisterar jag i mässan varje morgon.
Vid 84 års ålder känner jag mig som den ödmjukaste bland korgossar.
Vad har ännu ej vederfarits oss?
Lugn. - Jag är ledsen...
I Jesusbarnets namn, världens frälsare, välsignar jag dig.
God natt...
Vakna, don Carlo, vakna! Karabinjären letar efter er.
Här är jag. Det här är den svalaste platsen i byn.
Det borde också vara den fridfullaste.
Byn består av de dödas ben!
När jag gräver kommer förfädernas ben upp, och hundarna gnager på dem.
-Hur var den där historien? -Den om Nico Nanco?
Nej, inte den. Den om vagnar fulla med ben som körde genom byn.
Ja! När Madonnakyrkan rasade ihop.
Vad hände sen?
En kväll när jag gick förbi Madonnakyrkan-
-kände jag hur krafterna svek mig-
-så att jag måste sätta mig på trappan till kapellet.
Jag kunde inte resa mig, det var som om nån hindrade mig.
Då ropade en stämma som lät som ett vilddjurs på mig.
Det var en djävul som hindrade mig från att gå och tala.
Då gjorde jag korstecknet och djävulen började skära tänder.
Han skrek som ett djur som ska slaktas...
Sen såg jag i mörkret en get uppe på ruinerna av kyrkan-
-och då störtade djävulen ner i bråddjupet!
Halt! I dag får ingen arbeta. Alla ska till torget!
-Borgmästaren ska tala. -Det rör väl inte oss!
Gaglianobor! I Abessinien fortsätter Negus provokationer!
Hur länge ska vi rulla tummarna? Hur länge varar Duces tålamod?
Duce! Duce! Duce!
Sov du, Barone. Lyssna inte på dem.
...och Roms storhet strålar som aldrig förr på de sju kullarna
"...strålar på de sju kullarna."
Men här rasar kullarna ihop och förvandlas till stoft.
-Jag kanske kommer olägligt...? -Nej då. Stig på, doktorn.
Ursäkta mig...don Cosimino berättade att ni målar...
-...och eftersom jag också målar... -Jaha! Stig på bara.
-God dag, signora. -Det är min mor, hon är döv.
Vetula et infirma
Drick ett glas vin och säg hur det smakar.
Tack, det var gott...
Ni tittar på mina böcker... I den här byn lönar det sig inte att läsa.
En del är sällsynta utgåvor.
Uslingarna som bar hit dem smutsade ner dem med tjära...
på pin kiv. Nu har jag inte ens lust att öppna dem.
Så de har legat här på golvet i flera år.
Har ni skrivit den här om San Calogero di Avila?
Ett föga känt spanskt helgon.
Jag har också gjort tavlor som föreställer episoder ur hans liv.
Får jag titta på dem?
-Vill ni verkligen det? -Ja visst, det var ju därför jag kom.
Då ska jag gärna visa dem. Kom här.
Förr tyckte jag om att göra såna här små saker...
...men i den här byn kan man inte företa sig någonting.
Så vackra de är med allt det brandgula.
-Lite mer vin...? -Nej tack, jag tittade ju bara in.
Schas! Schas!
Ut med er!
Är ni glad att er syster har kommit?
-Kan ni köra hem väskan? -Det ska bli.
Luisa...!
Du vet ju hur det är. En del hör inte av sig av försiktighetsskäl.
De som är modigare kommer hem och frågar efter dig.
-Har Mario Soldatis bok kommit ut? -Ja, du får den med de andra.
Han berättade hur du just avslutat omslaget, när du arresterades.
-Luisa! -Ja.
Det här skulle kunna bli ateljé, med alla fönster.
Du skulle behöva en kvinna till hjälp här.
Ja, men det är inte så lätt att hitta någon.
Att hitta en hemhjälp här kan väl inte vara så svårt!
Ingen kvinna går in till en ogift man. Det är som att ha ett förhållande.
Men vad är det du säger?!
-Sa de att det fanns en terass? -Ja, ovanpå.
Vad fint!
Det här huset har en ovärderlig förtjänst.
Toalettstolen är av porslin. Säkert den enda i hela trakten.
När jag i Matera bad om din för- flyttning till en sundare plats, sa de:
"Vi har högst ett fall av malaria om året." - "Jag är läkare", sa jag.
Då erkände de att den finns, men kan de leva här, så kan också du.
Det är ju ovedersägligt.
Ja, men på apoteket i Matera vet de inte ens vad stetoskop är.
De har ändå tur som har ett apotek.
Och mitt i det här eländet sysslar du med måleri!
Börja inte nu igen! Jag gör det jag kan och vill göra.
Du skulle kunna vara läkare också, men du är rädd. För vad då?
Var får du praktik bättre än här?
-Ja, här finns ju försökskaniner... -Vad är det för dumheter!
Sätt igång och gör något!
Varför gör ingen något för de här byarna?
Man måste handla, inte skjuta upp allt till morgondagen!
Du är så konstruktiv. Visst borde man ha gjort något för länge sen...
Men här är människorna... så komplicerade.
Efter två veckor här skulle du också förändras.
Det första de säger till en är att här kan man inte leva.
Förr for de till Amerika, till Neapel och Rom.
"Nu far vi till Afrika." säger de. "Vår nyaste landsdel."
Efter det jag såg i Matera förstår jag dem.
Vid ett tillfälle besökte jag de där grottorna som kallas "Klipporna".
Där bor 20 000 människor och djur i en enda röra.
Det var som en pestsmittad stad.
Småborgarna har inrättat sig på det här sättet:
Eftersom de inte har råd att leva som "fint folk", som de säger-
-måste de suga ut bönderna.
De besätter posterna som apotekare, präst, borgmästare, polis etc.
Och eftersom miljön är trång blir kampen grym och lumpen.
-Det blir en strid på liv och död. -Så kriget blir en flykt härifrån?
Ja, men de går ändå mot undergången...
Vet du, det kanske är så att det som lockar dem...
...just är det eventuella nederlaget, förintelsen.
Man ser då annorlunda på saker och ting här och i Turin.
Turin ligger längre bort än både Indien och Kina.
I Turin har man andra lagar som här är oförståeliga.
Här kan man t.o.m. förstå varför de unga blir fascister.
Om man lever som de, kan man lätt bli spion, tjuv, mördare...
...men lika gärna dö i Afrika som hjälte.
Så enligt dig ger de sig ut i kriget av förtvivlan?
Men de flesta stannar och deras smärta växer-
-instängd mellan fyra väggar.
Vem vet hur länge världens horisont-
-även för mig ska begränsas av denna deras mörka smärta...
-Hur mycket är klockan? -Vet inte.
Jag tittar inte ens på klockan längre.
Så då ska jag inte framföra något till någon?
Hälsa alla. Det är bara det att det känns som om jag alltid bott här.
Spionerar ni på mig nu också?
Jag har hittat en hemhjälp åt er.
Hon heter Giulia Venere.
En häxa! Hon gör trollkonster. Barberaren är hennes älskare.
Hon är den enda i byn som kan umgås med en ogift man.
Ska vi gå ner, här är så varmt.
Det viktigaste är att hon känner huset in i minsta vrå.
Såklart! Hon härskade ju både i huset och i prästens säng.
Har ni sett brunnen på gården? Där hade prästen vin på kylning.
Gör som han. Hissa ner flaskorna i brunnen i en korg-
-sen kan ni dricka oss till med friskt, svalt vin.
Vill ni läsa de här breven genast, jag vill att de anländer snarast.
Ni skriver mycket bra, och era brev behåller jag några dagar
Som sagt, era brev tycker jag om att läsa långsamt.
Men vi har något annat här som inte är tillåtet...
Bland era böcker fick jag syn på en fransk bok.
-Den är förbjuden. -En klassisk författare.
Men från franska revolutionen. En farlig författare.
Carmelo, vad gör du här? Se så, gråt inte. Kom med mamma nu.
Stanna här och lek. Men inte störa don Carlo!
Vad lipar du för?
Vill du ha lite bröd? Inte? Då får myrorna äta upp det.
-Giulia, hur många barn har ni? -Jag har varit gravid sjutton gånger.
-Sjutton! Det var det värsta...
-Och er man, vad gör han? -Min man?
Han gjorde mig med barn, sen for han till Amerika med pojken.
De andra barnen har inte heller sett sina fäder.
-Var är pappa? Just det, pappa är inte här, bara mamma.
Amerika! Han for sin kos.
Mamma är både pappa och mamma.
Giulia, vill ni ta bort det här.
Inte blöta ner det. Vi sätter på ett bandage, fast det inte behövs.
Då var det klart.
Kom igen i morgon.
Här kastar man ju ut allt skräp på gatan. Vad ska vi göra med det här?
Det är redan kväll. Då kan vi inte kasta det. Ängeln kan bli retad.
På kvällen kommer tre änglar:
En ställer sig framför dörren, en vid bordet och en vid huvudgärden.
-Jaså? Och vad gör de sen? -De vaktar huset.
Kastar jag ut soporna, hamnar de i ansiktet på ängeln. Då blir den arg.
-Vad gör vi då av soporna? -Jag bär bort dem i morgon.
Regn! Regn! Regn!
Vi bad om regn, och nu har det kommit.
Eländets Neapel är vår huvudstad.
Dit far man bara för att ta båten till Amerika.
Rom är centrum i en främmande stat, som gör mer skada än nytta.
New York skulle vara vår huvudstad, om vi kunde ha nån.
New York är verkligen en storslagen stad!
Men också du kom tillbaka hit!
Jag däremot är den ende som åker fram och tillbaka.
Vart tredje år tar jag båten till Amerika-
-stannar ett tag och reser sen tillbaka.
Jag skulle kunna stanna här, för pengar har jag.
Men jag lyssnar på radio. Snart blir det krig och mig ska de inte ta.
Jag packar mina väskor och återvänder till Amerika.
Alla byar i södern är delade i två delar: en del här, en där borta.
Och alla familjer är splittrade.
För dem som stannat kvar är Amerika så avlägset.
Återstår bara posten. Då och då får vi ett brev med några dollar...
-...från mer tursamma släktingar. -Från Rom kommer aldrig nånting.
I Amerika hade jag en salong med fyra dörrar och tre anställda.
Det var annat än den usla salong jag har här. Vill ni se foton av den?
We want to show you the best barber shop in New York City.
Har ni aldrig varit i Amerika?
Vi blev så förbaskat melankoliska.
Tänk er - bara skyskrapor, hus, gator, aldrig lite jord!
På söndan tog vi tåget. Det var flera kilometer till landet.
Och under ett träd drog vi alla ner byxorna. Vilken njutning!
Frisk luft! Inte som de där blänkande amerikanska toaletterna.
Och så skrek vi: "Leve Italien!"
Det är inte bara en armé på marsch mot sitt mål...
...utan det är 44 miljoner italienare-
-som marscherar tillsammans med denna armé.
De är alla enade...
...eftersom man mot dem försöker begå den svartaste oförrätt-
-att förvägra oss en plats i solen!
Jorden i Afrika lär vara bättre än här. Vi ska få all den jord vi vill ha.
Det är inte jord vi saknar.
Nej. Vi stjäl jord från andra - det för olycka med sig.
Vi har väntat tålmodigt i 40 år - nu får det vara nog!
Varför inte spendera pengarna här - på en ny brunn, nya träd...?
-Eller på att reparera bron över Acri. -Ingen vet hur det kommer att gå...
England har en stor flotta...
Men vi har Marconi som uppfunnit en stråle-
-som kan hejda båtar, bilar, flygplan...
Bara den inte hejdar båten som ska ta mig till Amerika!
Adjö, mina herrar!
Stanna här hos din bror och din mor som tycker så mycket om dig.
Kriget är ett elände, du kan bli dödad.
Tänk på allt som vi har offrat för din skull.
Hur har du kunnat få ett sånt infall?
Han reser frivilligt till Afrika, som om vårt Afrika här inte räckte.
Åt kärleken vi svurit oss som slavar
men värnar om vår tankes fulla frihet
Vi svartskjortor skall hämnas alla hjältar
som för din frihet offrade sitt liv
Du mörka skönhet Du abessinska
O, önska att det antal dagar måtte minska
tills vi beträder ditt hemlands mark
och skänker dig vår egen lag och vår monark
Carmelo, gå och lek med Barone!
Du är minsann i form!
Den där gamlingen var en stråtrövare. Han känner folks hemligheter.
-Han vet var rövarnas skatter finns. -Finns de kvar?
Ja, en gång la snickaren en träkubbe på elden-
-och medan den brann såg han nåt som blänkte. Det var guldmynt!
Skatterna visar sig i drömmen bara för den som ska finna dem.
Eller också får man reda på gömstället av en "monachicchio".
Det är de odöpta barnens andar.
De är snälla, men kan också vara elaka. De gör ofog.
De kittlar en under fötterna, välter vinglas, får kläder att flyga...
De rycker undan stolen under ändan på kvinnorna...
De nyps, drar en i håret, allt möjligt.
Men de är harmlösa varelser. Badet är färdigt.
Varför ropade ni inte? Hur ska ni kunna tvätta er på ryggen? Låt mig.
l didn't know about it.
Ni är välbyggd.
Nå, får jag måla av dig?
-Nej, det blir inget porträtt. -Varför inte?
Det är farligt. Den som gör ett porträtt får makt över en.
-Var har du fått såna dumheter ifrån? -Det är inga dumheter!
-Jag ska måla av dig. -Varför ingen annan?
Nej, det är dig jag vill måla. Du gör som jag säger!
Nej, jag går!
Varför gråter du?
Nu ska du få bada.
Nu doppar jag i dig... Den här tar vi också av oss.
Solförmörkelse! Undrar vad det kan betyda.
Det är mörkt som i graven.
Jesus, förbarma dig!
-Gud visar oss på våra synder. -Giftgasen vi fäller i Abessinien väl...
Jag har kallat hit er i en känslig fråga och vill tala med er som vän-
-en vän som beundrar er bildning - inte i egenskap av borgmästare.
Det gäller det här.
Om det här brevet till er syster hamnade hos dem i Matera-
-skulle ni få stanna här inte i tre år utan i fem, sju eller fler.
Don Luigino...
Läs upp de farliga passagerna, gör er inga betänkligheter...
...tala om vad som inte passar sig.
Jag är glad att kunna tala om det här med en så bildad man som ni.
Betänk att vi är i krig, och i krig är det inte idéer som räknas-
-utan fosterlandet. Även ni är väl för Italien, eller hur?
Er förvisning är säkert ett misstag. Mussolini kan inte ha reda på allt.
Och i stan kan man ha många fiender.
-Vi talade om brevet... -Brevet, ja.
Så ni tycker inte att jag är för Italien?
Jag skulle inte drömma om att tänka så om er! Men andra kanske.
Varje dag skickas från byarna här anonyma brev till polisen.
Polisen är bara tacksam. Som sagt, det finns illasinnat folk här.
Och i det här brevet finns påståenden...
"Ingen av bönderna är medlem av något politiskt parti."
"Varken i fascistpartiet eller i något annat, om nu något funnes."
Knappast förmildrande för ert påstående, tvärtom.
"Vad angår dem regeringen, makten, staten?"
"Staten är 'de där' i Rom, och de kommer alltid att finnas"-
-"liksom hagel, jordskred, torka, malaria." Jämförelsen är lite stark...
I Rom finns ju Il Duce...
"För bönderna är staten ondare än himlen."
"Staten är en form av ödet, liksom vinden som förtorkar skörden"-
-"och febern som rasar i kroppen." Är liknelserna passande, tycker ni?
Och vilka är "de där i Rom"?
Varför lägga sån vikt vid bönderna? Lyssna inte till deras skvaller.
De är vidskepliga och okunniga. Otacksammare ju mer de får.
Ni borde umgås med fint folk som ni själv. Staten, det är ju vi.
Och ni vill tala illa om er själv?
Ja...där kan jag hålla med er.
Där ser ni att jag inte har fel.
Den fascistiska ungdomsorganisationen, lärare...
...krigsänkor, kvinnor inom Röda korset, mödrar-
-affärsinnehavare, journalister, poliser, departementen-
-kort sagt alla de som man kallar italienska folket skulle ge er rätt.
Men kriget för vi ju också för bönderna. Här har de för lite jord-
-så vi skaffar dem ny livsnödvändig jord i Afrika!
Livsnödvändig... Just det, för här kan de ju inte leva.
Men det är herremännen som ger sig ut i kriget som frivilliga.
Jag ville också resa...
...men ni vet ju att jag tyvärr inte är så kry.
Och vem skulle då ha hållit ordning och spritt propaganda här?
Kom hit ett tag. Jag vill visa er något.
Ser ni tavlan där? Där finns namnen på alla som stupade i kriget.
Alla familjer i Gagliano finns representerade. Ingen fattas.
I alla familjer finns någon stupad. Sen har vi de sårade, de sjuka.
"Inte ens världskriget intresserar bonden. Varför talar ingen om det?"
"Varför talar man inte om slagen, skryter om bragder?"-
-"som man gör i Norditalien?"
"Också världskriget var en stor olycka som uthärdades som andra."
"Också det var Roms krig." Ni har verkligen fattat agg till Rom!
Förstår ni den risk ni löper när ni skriver:
"I dag dör de i Abessinien liksom i går vid Isonzo och Piave"-
-"för en historia som tillhör andra, en historia som inte angår dem."
Skulle jag kunna få ett halvt glas av det där vinet ni har...?
-Så korta dagarna har blivit. -Vintern är snart här.
Vad menar ni med "en historia som tillhör andra"?
Har ni läst "Historien om staden Melfi"?
Ja, jag tittade i den när ni lånade den av min morbror, doktor Milillo.
Censurerar ni vad jag läser nu också?
Jag hittade den faktiskt bland er morbrors böcker.
Den handlar om vad som hände på 1500-talet i Melfi...
-...som då var en blomstrande stad. -En av de mest välmående i trakten.
Men vad har Melfi att göra med det vi talar om?
Det är just vad det har. Därför att det av en ren slump hände sig-
-att en fransk officer i krig med Spanien befann sig i bergen-
-och beslöt att slå läger i Melfi med sina soldater.
Spanjorerna belägrade staden, intog den och dödade invånarna-
-som inte ens kände till Karl V, Frans I, Spanien eller Frankrike.
De förstörde alla hus och skänkte återstoden till Filip av Oranien.
Denne skänkte i sin tur staden till Andrea Doria-
-som de överlevande i Melfi kände ännu mindre till.
Andrea Doria besökte aldrig sina vasaller, pressade bara pengar ur dem.
Så p.g.a. den outgrundliga viljan i en historia som inte angick dem-
-sjönk bönderna ner i det mörkaste elände under de följande seklerna.
Detta skulle kunna vara en "historia som tillhör andra".
Så ni vill med Melfi som exempel säga-
-att världskriget och Abessinien- kriget...
Jag menar bara att bönderna inte kan känna entusiasm inför krig.
Staten och armén kommer alltid att vara starkare än bönderna.
-De måste foga sig. -Nog har de fogat sig alltid...
...i att alltid behärskas.
De kan inte se en fientlig kulturs bragder som sina egna.
Då och då gör de uppror mot historien och staten, och då...
...då slår de sig på stråtröveri. Det enda krig de ser som sitt eget.
Ett fruktlöst, våldsamt krig, oförståeligt för historikerna.
-Så nu försvarar ni stråtröveriet? -Nej, det är oförsvarligt.
Men man måste fråga sig varför bönderna ser rövarna som hjältar.
Därför att med stråtröveriet försva- rade bondekulturen sin egen natur-
-mot en fientlig, oförstående kultur, som alltid förtryckts dem.
På er låter det som om det funnes två Italien.
Minns ni Dantes rader:
"Italien, det arma, för vilket en gång mön Cammilla, Euryalius"-
-"Turnus och Nisos dog i striden."
Han talade om böndernas Italien, som försökte kämpa emot-
-men alltid besegrades av erövrare med statens religion.
Först kämpade de mot Aeneas, sen mot Rom och slutligen i dag...
...mot piemontesarna.
Ni är en drömmare, en poet, en konstnär-
-om än en smula anarkist med ert statshat.
Ni ser saker och ting på ert eget sätt.
Men stråtrövarna...
...de skar öronen, näsan och tungan av herremännen för att få lösen.
Och soldaterna högg huvudet av rövarna och satte upp dem på pålar.
Så gick det till i era två Italien.
Hellre då ett enat Italien under en man som hela världen avundas oss.
Marconi lär ha upptäckt strålar som gör att om engelska flottan-
-bara vågar anfalla oss flyger den i luften på en gång.
Det här får ni tillbaka. Men lyd mitt råd - förstör det.
Det är mycket bättre för er.
Kvinnor, hör hit! Griskastreraren är här!
Den som har en sugga att kastrera kan ta hit den i morgon!
-Varför inte plocka dem på marken? -Nej, de ska plockas från trädet.
För om oliverna faller till marken blir de bittra.
Hur mycket kan ett träd ge?
50, 100 eller 300 kg.
...de kan till och med se på natten.
Allt det här måste ni ge akt på.
Och så måste ni ge akt på... en torr gren-
-en bit bröd, sandkorn och till och med luften. Vad gör luften?
Vad gör luften? Den får stjärnorna att skälva.
Är stjärnorna stilla eller skälver de?
-Vad får dem att skälva? -Luften.
Är molnen tjocka eller tunna?
Här kommer lille Carmelo med en present!
-God jul, don Carlo. -God jul, Giulia.
Jag är här för att säga att jag inte kommer mer.
-Varför inte? -Så har vi bestämt.
Har barberarn blivit svartsjuk?
Men barn då, vad tar ni er till?
Äter ni upp det som vi tagit med till don Carlo? Och papperen...
Ge mig penslarna! Allihop!
Nicola, kommer du på besök?! Hur står det till?
Och Rosa också. Hur står det till? Vad roligt att se er!
Då går jag. Jag har hittat en annan hemhjälp.
-Vänta ett tag. -Nu går vi.
Vänta så jag får säga adjö till Carmelo.
Klockan är kvart i tolv och don Trajella syns inte till.
Han är full till och med på julnatten. Gå och se efter du!
Skynda er, don Trajella, alla väntar på er!
Skynda på, don Trajella!
Kära bröder och systrar! Käraste bröder och systrar!
Bröder och systrar...
Han är full.
Jag kom hit uppfylld av herdasinne för att tala till min älskade hjord-
med anledning av denna heliga högtid. Jag hade förberett-
-en vacker predikan om jag får säga så i all ödmjukhet.
Jag tänkte läsa den innantill, för jag har så dåligt minne.
Jag la den i fickan, men nu hittar jag den inte.
Och nu minns jag ingenting.
Det är att vanhelga Guds hus!
Jesus, se i vilket bryderi jag befinner mig. Hjälp mig, Herre!
Hjälp mig ur denna olyckliga belägenhet!
Nu får vi se hur det går...
Ett under! Ett under! Jesus har hört min bön!
Det är en av era egna som talar-
-en son från den här byn, det trognaste av mina lamm.
-Helgerån! Full i kyrkan på julnatten! -Vänta! Vänta!
"Den heliga julen står för dörren, och mina tankar går till Gagliano"-
-"till alla vänner i byn, som säkert har samlats i den lilla kyrkan"-
-"för att höra den heliga mässan."
"Här strider vi för att sprida vår religion till detta otrogna folk."
"Vi strider för att omvända dessa hedningar till den rätta tron"-
-"och skänka dem evig frid och lycka."
Jag kan inte instämma i tankarna i detta brev-
-att man för krig för att sprida vår religion till detta folk.
Abessinierna är kristna! De tror på Gud!
Skillnaden mellan vår och deras religion är så liten.
Vi strider för att vi vill skaffa oss mer jord. För att vi "behöver" det!
Jag skulle vilja att juldagen var en fredens och lugnets dag.
-Också för våra fiender! -Måttet är rågat! Nu går vi!
Vi tolererar inga omstörtande tal i kyrkan!
Vi måste rannsaka vårt samvete.
Fråga oss om vi har gjort vår plikt-
-för att kunna lyssna till Guds ord med rena hjärtan.
Pax in terra, hominibus bonae voluntatis!
Ni kan inte latin. Vad betyder det? Att ni på julafton-
-borde ha skänkt en liten killing till er kyrkoherde, som brukligt är.
Men det har ni inte gjort, därför att ni inte tror på Gud.
Ni visar ingen god vilja-
-och därför får ni inte Herrens välsignelse.
Betänk detta, och kom med killingen till er kyrkoherde.
Betala skatten på hans jord, som ni är skyldiga honom sen ett år!
Gör detta om ni vill att Herren ska ha förbarmande med er-
-och lägga sin hand på era hjässor och ingjuta frid i era hjärtan.
Om ni vill att freden kommer åter och att det blir slut på detta krig-
-som får er att ängslas för era käras öde...
...och för vårt älskade fosterlands.
Ge er av till Gallianello! Jag ska se till att ni inte återvänder hit!
-God dag, don Carlo. -Stig fram, du.
-Sätt dig en stund. -Min bror är sjuk.
Vi bor i Pantano. Jag har häst med mig.
Det har kommit order från Matera att jag inte får arbeta som läkare.
Så du får vända dig till läkarna här i byn.
Så ligger det till...
Nej, doktorn, bara ni kan rädda honom.
Jag kan inte ta på mig det ansvaret, jag har för många fiender.
Jag kan förlora min plats.
-Kalla på någon av byns läkare. -De duger inget till!
Och i det här vädret, utan vägar, skulle de inte resa.
Jag förstår. Jag går till de andra.
Jag har intyg från de andra läkarna att de är sjuka.
-Vad är det för fel? -Svår bukhinneinflammation.
Det vore fruktlöst att ta honom till Matera, han skulle inte klara det.
Jag ska ge honom en smärtstillande spruta.
Se till att få sprutan steriliserad.
Don Carlo är en god människa.
De vill ta ifrån oss den enda människa som kan hjälpa oss!
Luigi, sätt karabinjärerna på dem, så försvinner de nog!
-Det gick inte att rädda honom! -Det säger ni bara för att lugna oss.
Inte alls! Det gick inte att rädda honom!
Och om det händer en gång till med nån som det går att rädda?
Vi skriver på ett papper att vi vill ha er som läkare.
Ja, det är en möjlighet. Gå och säg det till dem som är på torget.
Och se till att de går hem, för annars börjar karabinjärerna skjuta.
Gå hem med er! Annars kommer karabinjärerna och börjar skjuta.
Gå hem! Gå hem med er!
Nej, lagen är lika för alla. Förbudet gäller borgmästarens dotter också.
-Ska jag hälsa honom det? -Ja.
Bara en liten sked för fasters skull. En liten, liten sked.
-Duktig flicka. -En sked för mig, en sked för dig.
Han säger att förbudet gäller alla.
Jag representerar myndigheterna och står därför över lagen!
Har du tagit medicinen? Duktig flicka!
Nej, jag behandlar flickan bara om jag får behandla alla i byn.
Det kan du hälsa honom.
Först ska han titta på flickan, sen får vi se.
Cosimino! Hälsa honom att han får behandla vilka han vill.
Vad står på i byn?
Det ringer i kyrkklockorna.
Revolutionens svartskjortor!
Män och kvinnor i hela Italien!
Italienare och vänner till Italien bortom bergen och haven!
Lystring!
Marskalk Badoglio telegraferar:
"Har i dag den 5 maj klockan 16"-
-"i spetsen för de segerrika trupperna gått in i Addis Abeba."
Härmed meddelas det italienska folket och hela världen-
-att kriget är slut!
Officierare, underofficerare, soldater i den italienska krigsmakten-
-svartskjortor, italienare!
Det italienska folket har med sitt blod skapat imperiet!
Det ska befrukta det med sitt arbete...
...och kommer att försvara det med vapen mot vem det vara må!
Antonio Ricci - amnesti. Ni är fri.
Carmela Madonia
Äntligen är vi fria!
Vincenzo Lo Russo - fri.
Mario Rossini - Gratulerar!
Gratulerar, professorn!
-Carlo Levi. -Don Carlo också, - Gratulerar!
Det var alla.
-Gratulerar. -Jag är glad för er skull.
-Det kom så plötsligt. Var det alla? -Ja.
Och de där båda får ingen amnesti?
De där två är ju kommunister.
Gratulerar, don Carlo!
Gå hem nu, det regnar ju.
-Lycklig resa! Kom snart tillbaka! -Adjö, Rocco.
Carmelo! - Gå hem med honom, det regnar!